Selkäni ei ole tuntunut näin hyvältä kolmeen vuoteen.
Se on työtäni. Olen kirurgi, en mikään nero.
-Voi luoja, Mitch. -Kehuin setääsi neroksi.
-Lääkärit ovat vaatimattomia. -En malta päästä golfaamaan.
-Koska saan taas pelata? -Riippuu toipumisestasi.
-Emme tahdo tehdä tätä toiste. -Selvä.
-Oli kiva nähdä Ellietä ja vauvaa. -He ovat jo palaamassa New Yorkiin.
-Beth ei kai pidä heidän lähdöstään? -Kyllä hän pärjää.
Ethan. Meidän on hyvästeltävä.
Se on rankkaa, mutta...
Meidän on vain kestettävä se.
Käykö se? Olet mietteliäs.
Kun saat gradun valmiiksi, tule Nykiin.
-Kutsutaan Jeffin kaveri syömään. -Tuskin hän on tyyppiäni.
Voisitko peittää suusi?
Ehkä niin. Äiti, sinun on luovutettava hänet.
-Anna Mi-Mille suukko. -Hei, kaveri.
Soita, kun hän alkaa kävellä. Lennän New Yorkiin.
Miten joku voi aivastaa noin vauvan lähellä?
-Vauvat ovat rasittavia. -Paitsi kun ne ovat omia.
-Olitko yhtä kärsivällinen kanssamme? -Olen edelleen.
-Mihin laitoin avaimeni? -Muistaakohan Ethan meidät jatkossa?
-Voi ei, anteeksi. -Ei se mitään.
-Ei hän sinua unohda. Olin typerä. -Etkä ole.
Voi ei.
-Hei, isä. -Enkö soittanut äidillesi?
Soititkin, hänellä on kiire.
-Pääsivätkö he matkaan? -Koneessa ovat.
Kysy, muistiko äiti käydä pesulassa.
Haitko isän vaatteet? Haki hän.
-Anna puhelin hänelle. -Hän soittaa takaisin.
Se ei käy. Menen leikkaukseen.
Odotas. Hän on tuohtunut. Itkeekö hän?
-Vähän. Niin kuin me kaikki. -No niin, pystyt tähän.
Käske hänen rauhoittua.
-Kiitos, kulta. -Minä ajan.
-Isä osaa olla ikävä. -Hänestä ylireagoin.
-Hänen työssään on oltava vahva. -Puolustelet häntä aina.
Voi luoja.
-Käänny ympäri! -Mitä? Olemme moottoritiellä?
-Näitkö ruumiin? -Mene tuosta liittymästä!
-Käänny ympäri! -Mitä? Olemme moottoritiellä?
-Näitkö ruumiin? -Mene tuosta liittymästä!
-Käänny ympäri! -En voi.
-Odota. Oletko varma? -Tule tältä puolelta.
Täällä.
Hei! Hei, kaveri.
Älä koske siihen. Se on likainen. Sillä voi olla vesikauhu.
Miksei se nouse ylös? Putoaako siltä muuten sisäelimet?
Kulta, sitä pelottaa. Mitä voisimme antaa sille?
Haloo, hätäkeskus? Tämä ei ole hengenvaara.
Kenelläkään ei ole asetta. Ei, ei asetta!
-Keksin! -Haloo?
-Ethan rakastaa näitä. Ehkä koirakin. -Varo!
Hei, poika. Noin.
-Hyvä poika! Se otti sen! -Hätäkeskus?
Olen tiellä I-70 ja tämä on hengenvaara.
Ei mitään, homma kunnossa. Äiti, katso.
Emme saa käsitellä eläimiä.
Durley, meidän on mentävä.
Soitin eläinsuojeluun, tulevat parin tunnin päästä.
Parin tunnin? Ettekö auta meitä enempää?
Tässä tapauksessa meillä on lupa lopettaa koira.
Teidän on paras mennä.
Valitan, säännöt ovat säännöt. Tsemppiä.
-Siirretään se. -Koskisimme siihen?
-Olisipa minulla mies, jolle soittaa. -Niinpä.
Kulta, maailmassa on paljon loistomiehiä. Yrittäisit vähän.
Äiti, keskitytään asiaan. Miten siirtäisimme sen?
Missä se on?
Tässä on kirahvi.
Ketkä kurjimukset jättivät sinut tänne yksin?
-Silkkiä. Hyvä. -Hyvä poika.
Emme satuta sinua. Ole varuillasi.
Kas noin.
No niin. Tulehan, kulta.
Tule, poika. Katso, ei katkenneita luita!
-Autossa on lämmin... -Heitän paidan sen pään yli.
-Etkö suojaa penkkiä isän puvulla? -Ole tarkkana.
-Valmista? -Okei.
Yksi, kaksi...
...kolme.
Hei, olen tohtori Bhoola.
Rouva Winter, pelastitte koiran hengen.
Moni ei olisi pysähtynyt. Teillä taitaa olla omia koiria?
-Oletteko koiraihmisiä? -Enpä tiedä.
Entä te? Oletteko te koiraihmisiä?
Joo, en voi pitää näppejäni erossa niistä.
Siitä ei löydy mikrosirua. Emme tiedä sen omistajaa.
Sillä on haava kuonossa, pari ruhjetta.
Uskon, että koira paranee ruoalla ja kylvyllä.
-Toivottavasti jompikumpi ottaa sen. -En voi, gradu vie kaiken aikani...
En tiedä, miksi teen sitä... En voi ottaa lemmikkiä asuntooni.
-Rouva Winter? -Minä? Ei, mieheni ei halua koiraa.
Kurja juttu. Sen hampaat ovat kuluneet.
Se on ollut paljon yksin ja pureskellut ketjua.
Se on noin 7-vuotias. Tällaisia koiria ei juuri adoptoida.
Noin viikon kuluttua se luultavasti lopetetaan.
Äiti...
-Hyvä koira. -Beth?
-Hei kulta. -Isä, olemme täällä.
Hei, kaikki hyvin, poika. Rauhoitu.
Se vain säikähti.
Ei! Ei saa haukkua.
-Kenen koira tuo on? -Äidin. Hän pelasti sen hengen.
En antanut viedä sitä rankkurille. Soitan huomenna parille järjestölle.
-Mutta mehän emme hanki koiraa? -Minusta teidän pitäisi. Autan kyllä.
Sinä opiskelet. Ei hän tule joka aamu lenkittämään sitä.
-Minä tekisin sen mieluusti. -Beth, en tahdo koiraa. Tunnen sinut.
-Miten niin? -Tohtori Bhoola soitti.
Eläinlääkäri. Hän tulee käymään.
-Nyt vai? -Hänellä on kai lääkettä sille.
Käyn suihkussa. Koska täällä on likaista.
-Eläinlääkäri kotikäynnillä? -Komea mies.
Näitkö?
-Hienoa, että otitte sen kyytiinne. -Joseph, tässä on tohtori Bhoola.
-Sam. Hauska tavata, tohtori Winter. -Samoin.
-Riittääkö tämä? -Riittää, ette tahdo tätä lattialle.
Tuossa on ruhje. Suihkutetaan vain näin.
-Minkä nimen annoitte sille? -Freeway!
Et arvannutkaan pääseväsi kylpylään. Sinulla kävi tuuri.
-Emme pidä sitä. -Niin hän luulee.
Saisitte siitä hienon koiran.
Kiitos käynnistä. Toivottavasti potilaani eivät kuule kotikäynneistä.
-Voisinko viedä sen lenkille? -Toki. Voin tulla mukaan.
Se olisi hienoa. Haen takkini.
-Tuletko sinä? -En, siivoan kylpyhuoneen.
Tule, Freeway.
-Pitäisikö mennä mukaan? -Älä vaan.
Tule.
Odota meitä.
Minne luulet meneväsi?
Mukana ollaan.
Katso, mitä löysin.
-Miten tapasitte? -Älä kysy. Ei puhuta siitä.
-Miksei? -Se oli noloa...
Huomenta.
VUODEN KULUTTUA
BETHIN JA JOSEPHIN LOMAMÖKKI VUORISTOSSA
-Carmen, basilika loppui. -Maustetelineen takana on lisää.
-Carmen, tikkaat... -Älä sano mitään.
-Tikkaat? -Vajassa, vasemmalla.
Seremonia alkaa.
Voi, isä...
Namaste. Tervetuloa, minä olen Todd.
Grace ja Sam pyysivät minut vihkimään heidät.
Sain nettilupani jo viime viikolla, joten tiedän kyllä, mitä teen.
Jos välilevyssä on pullistuma, täytyy tehdä mikrodiskusleikkaus.
Sitä ei voida välttää. Käske Ruthien lähettää kuvat.
-Tule, Ethan. -Nähdään maanantaina.
Isä, kaikki ovat lähdössä. Mummi odottaa.
Äitisi on hänelle "Mi-Mi" mutta en tahdo olla "Pi-Pi".
Hän yrittää sanoa "pappa".
-Harjoittelemme sitä vielä. -Olet hyvä äiti.
Kiitos. Näitkö Samin Ethanin kanssa? Hänestä tulee hyvä isä.
Toivottavasti. Te tytöt näytitte ihanilta tänään.
Grace ei ole koskaan näyttänyt niin onnelliselta.
Hei. Hei, kulta.
-Pakkaamme auton. -Selvä.
Gracie, vielä ei ole liian myöhäistä muuttaa mieltä.
-Ehkä häämatkan jälkeen. -Selvä. Mutta älkää menkö sänkyyn.
Tiesitkö, että kun tytär pyytää hää- päivänään jotain, isän on toteltava?
Kummisedässäkö niin sanottiin?
-Äidillä voi olla rankkaa. -Hän pärjää.
-Voisitko tsempata? -Ainahan minä.
-Voisitko yrittää enemmän? -Tietenkin.
Hei, äiti. Turvallista kotimatkaa.
Miksei minua pyydetty jäämään yöksi?
-Haluatko jäädä? -En voi nukkua näin korkealla.
Missä poikaystäväsi on? Tahdon hyvästellä.
Täällähän minä, kultaseni.
Päästä irti, sinä seksikäs misu.
Olisi pitänyt arvata, että Pennyn äiti on kuuma pakkaus.
-Älä viitsi. -Äiti.
En voi istua takapenkillä, tulee matkapahoinvointia.
-Siksi pääset eteen. -Heikottaa kuitenkin.
Niin sitä pitää. Siksi annoin sen pillerin.
En ottanut sitä. En tiennyt, mitä se sisältää.
-Tiedät, mikä on parhaaksesi. -Hei.
-Jeff, kiitos uhrauksestasi. -Mitäs tuosta.
-Sam, sinulla on kova haastaja. -Odottakaa, kun tutustutte sukuuni.
Hei, Ethan.
-Pi-Pi. -Me yritämme...
-Olette rakkaita. -Heippa.
-Nähdään taas. -Heippa!
Et olisi sanonut, että jäämme yöksi.
-Pitäkää hauskaa! -Oli oikein mukavaa.
Kaikki olivat hyvällä tuulella. Penny ei sanonut mitään.
Violet, kukaan ei loukkaantunut. Sanoin, että sinulla oli muuta.
Russell? Ei häntä kukaan minään ruudinkeksijänä pidä.
Paitsi isoäitini, hän oli hulluna Russelliin.
Okei, mene vaan.
-Miksei vaimosi tullut? -En ole naimisissa. Oletko Carmen?
Olen Bryan, Josephin ja Bethin sukua.
Asutko täällä, hoidat paikkaa?
-Rankkaa duunia? -Ei tämä ole.
-Mikä niskaasi vaivaa? -Sitä särkee.
-Oletko hieroja? -Ei, olen kirurgi.
Rankka päivä. Anna kun minä...
-Mihin viedään? -Tuonne.
Olitte mahtavia. Rokkasitte.
Tai siis bluegrassasitte.
Kultaseni...
Kippis.
Molemmat tytöt maailmalla.
-Freeway vielä. -Se ei mene minnekään.
Mitä mieltä olet Russellista?
-Penny ylitti itsensä. -Taitaa olla vakavaa.
Hän halusi kertoa jotain, ehkä hän on menossa naimisiin?
Sen idiootin kanssa? Hän on kuin käytettyjen autojen myyjä.
-Penny on fiksu nainen. -Mies hurmasi äitisi.
-Teet kuulemma purkuhommia? -Jo 22 vuotta, kahdeksan Lontoossa.
-Niinkö? Rakastan Lontoota. -Omahan ohella paras paikka.
Mennään porukalla sinne!
-Etkö tee niitä töitä enää? -Firma romahti.
Tuusan nuuskaksi.
-Mitä teet nyt? -Minulla on hyviä suunnitelmia.
Oli kiva, että saimme istua Samin vanhempien kanssa.
-Pramillan siskolla oli hieno sari... -Niin olikin.
-Mitä suunnitelmia? -No...
Emme halunneet varastaa show'tanne. Häät olivat hienot.
-Mutta perheen pitää saada kuulla. -Piti odottaa huomiseen.
Avaamme brittipubin.
-Ketkä avaavat? -Englantiinko?
-Omahaan! Minä ja Penny. -Anteeksi, mitä?
Penny, jätätkö lehtityöt?
Minut olisi lomautettu kuitenkin. Saan vuoden palkan.
-Mikset sanonut? -Omahassa ei ole pubia.
Lähin on Des Moinesissa.
Niinkö? Kuka tämän rahoittaa?
Nebraskasta saa vihdoin kunnon tuopillisen ja fish'n'chipsit.
-Anteeksi. -Ei se mitään.
Nerokasta, vaikka itse sanonkin.
Ainoa paikka Keskilännessä, mistä saa lämmintä olutta.
Vau, lämmintä olutta.
-Mistä saatte rahat? -Asian ytimessä. Äitinsä poika.
Minulla on säästöjä ja myin asuntoni-
-ja ystäväni veli haluaa rahoittaa puolet.
Puhumme muillekin sijoittajille.
-Mikä on osuutesi? -En sijoita senttiäkään.
-Et yhtään? -En. En yhtään.
Tai, no...
Saatamme käyttää irtisanomisrahojani kunnes paikka alkaa tuottaa.
Russell muuttaa luokseni, joten kulut pienenevät.
-Penny opiskelee baarimikoksi. -Äiti!
Haluamme tarjota teille tilaisuuden hypätä mukaan.
Haluaisitteko osaomistajiksi?
Äiti, oletko tosissasi?
Niin? Mitä...
Hän peruu päästäkseen Ed Ritterin leikattavaksi?
Ruthie, mitä hän sanoi?
"Kirurgit menettävät parhaan teränsä 45-vuotiaina."
Freeway! Hitto, täytyy lopettaa.
Freeway!
Hei, Ellie soitti. Äitisi on koneessa ja Ethan kyseli perääsi.
Arvaa, mitä hän sanoi? Hän on niin söpö. Kysyi "Pi-Piä".
Kulta, mitä teemme sen pubiasian suhteen?
Mitä teemme Russellin suhteen? Oletko nähnyt Freewaytä? Se karkasi.
-Mitä, missä koira on? -Se häipyi luotani.
20 minuuttia sitten. Lähti peuran perään.
-Käytitkö pilliä? -Vihelsin. Pilli ei ollut mukana.
-Olitko puhelimessa? -Oli hätätilanne.
Se on varmaan pihalla.
Freeway! Tule tänne!
Freeway! Missä olet?
Hukkasit koiran, kun puhuit puhelimessa!
Freeway!
Ei se hukassa ole.
-Se osaa kotiin. -Onko jokin hätänä?
-Koira karkasi. -Hitto. Tulemme heti.
Koirat löytävät aina kotiin.
-Onko Freeway hukassa? -On. Meidän on hajaannuttava.
Haen avaimet.
-Panikoit. -Etkö tiedä, miten tärkeä se on?
-Minäkin pidän siitä. Mutten liikaa. -Pidät liikaa vain itsestäsi.
-Missä näitte sen viimeksi? -Metsätiellä tuolla takana.
Tulen mukaasi. Mistä aloitetaan?
-Menen tielle katselemaan. -Tulen mukaasi.
Odottakaa! Käyttäkää pilliä!
Hei.
-Tänne, poika! -Varovasti.
-Polveni pitäisi kai tutkia. -Ei sitä yrttiruiskeilla hoideta.
Bryan on avoimempi itämaiselle lääketieteelle.
Kokeilisit sinäkin. Saattaisi helpottaa oloasi.
Olet niin negatiivinen. Olemme miettineet pubia huolella.
Mitä sinä sen tyypin kanssa teet?
Etkö luota ex-miehesi takia enää älykkäisiin miehiin?
Sinä se tässä typerä olet. Etkö ole kuullut tunneälystä?
Russellin rinnalla olet kuin 5-vuotias.
-Hän on antelias rakastaja. -Älä kerro tuollaisia.
Freeway, tule takaisin, senkin paskiainen!
Tyttöystäväsi ei tullut häihin. Eikö hän pidä Gracesta?
Pitää, mutta hän meni retriittiin.
-Retriittiin? -Menevät porukalla keskustelemaan...
...osakeannista ja hallituksen määräyksistä. Niiden noudattamisesta.
Äitini ei pidä Violetista.
Piikkikorkoja käyttävään naiseen ei ole luottamista.
Hän näyttää hyvältä niissä. Äiti on eri mieltä.
Minulla on ajatus.
Tule, poika. Suututtaa, kun hän ei käyttänyt pilliä.
Josephilla oli paljon mielessä. Häät, meidän pubimme...
Usko pois, ei hän niitä ajatellut vaan välilevyjä.
Älkää puhuko Josephista, kuulemme teidät.
-Apu kelpaisi. -Odota.
-Hänen polvensa. -Laitetaan siihen jäitä.
Mitä katselet?
Kello on kymmenen, ja tämä on KGO FM.
Seuraavaksi Living Sistersin "Blue".
Hei, nallukka!
Näin viime yönä unta tulostasi.
-Pyytäisin palvelusta. -Mitä ikinä pyydätkin.
-Kukas tämä tapaus on? -Olen Bryan.
Oletko valmis sydämesi särkymiseen?
Hän on legenda.
-Pomoni kadotti koiransa. -Homma hoidossa.
Kuulkaas, kaverini pyysi apuani.
Valko-ruskea koira on yhtä rakas perheelleen kuin Carmen minulle.
Menisit nyt asiaan, Possum.
Koiran nimi on Freeway. Käykää huutelemassa sen perään.
Siitä on tarjolla löytöpalkkio.
Kas noin. Pidä se ylhäällä. Ja ota näitä.
-Mitä ne ovat? -Mietoja tulehduskipulääkkeitä.
Luomutavaraa. Uhanalaisten lajien sydämistä.
Tiedät, etten käytä kemikaaleja.
Haluatko makoilla täällä, kun me etsimme koiraa?
Sano "aa".
Kiitos.
Muistakaa: jos näette Freewayn, soittakaa tänne.
-Hän omisti "Searchingin" sinulle. -Minkä?
-Erykah Badun laulun. -Kiva.
Se selviää kyllä, ilmestyy aamulla.
Se on ulkona kojoottien ja karhujen seassa.
-Mutta se on koira, se pärjää. -Ei sillä ole erätaitoja.
-Ylireagoit. -Sinä alireagoit.
-Tympii, kun arvostelet tunteitani. -En tahtoisi nukkua hänen kanssaan.
He ovat epäsovussa.
Ei, koira ei ole musta.
En tahdo tulla katsomaan.
-Possum meni mainitsemaan nimeni. -Ehkä se löytyy rankkurilta.
-Ei se siellä ole. -Mistä tiedät.
-Tiedän asioita. -Vai niin. Kuten mitä?
Russell tahtoisi olla ystäväsi.
Tietysti. Haluaa vihille äitini kanssa.
Ja olit iloinen, kun Violet ei tullut häihin.
-Anteeksi. Kadotimme koiramme. -Teemmekö etsintäpyynnön?
-Kauanko se on ollut kateissa? -Eilisillasta.
Tuo vanhus lähtee useaksi päiväksi, kun se haistaa nartun.
Haistaa ne kilometrien päähän.
Kiehtovaa. Koiramme on leikattu.
Voisitko levittää sanaa?
-Pitäisi jututtaa sheriffiä. -Miten saamme hänet kiinni?
Hän on varmaan kalastamassa.
-Mitä nyt? -Täältä löysin Djangon.
-Koirasi? -Ja henkikumppanini.
-Olen pahoillani. -Se oli 24-vuotias.
Poikkeuksellisen vanha koiraksi.
Mitä?
Hyvästi, poika.
Hyvästi, kaunis poika.
Joku tulee hakemaan sinut.
-Henkikumppani? -Ei. Tämä odottaa miestä.
Joseph, sinä olet lääkäri.
Kuvittelenko vain, vai kutistuuko kullisi vanhetessa?
-"Kullisi?" -Siis kullit ylipäätään.
Taidan nähdä hänet!
Sheriffi! Joseph Winter. Voimmeko jutella?
-Kuka? -Joseph Winter.
Kuule, huomenna on maanantai. Olen silloin töissä.
Ymmärrän, mutta tämä on hätätapaus.
Olet se lääkäri, vai? Kuka tuo on?
-Tuleva lanko. -Ei kukaan.
-Mikä hätänä, Joe? -Hukkasimme koiramme.
Minua kutsutaan Josephiksi.
Apulaissheriffi ei auttanut.
Chaz on sellainen. Haluaa työni.
Kunhan työt eivät häiritse hänen vapaa-aikaansa.
-Millaisen koiran kadotitte? -Sekarotuisen.
-Minkä? -Sekarotuisen!
Tulen sinne, voitte puhua parempaan korvaani.
-Tämä on vapaapäiväni! -Ymmärrän kyllä.
-Se löydettiin moottoritieltä? -Tammikuussa.
Vaimollasi on munaa.
-Ja tyttösi nai eläinlääkärin? -Eilen.
-Onneksi olkoon. -Kiitos.
Toivottavasti ovat onnellisia.
-Mikä nyt? Mihin sattuu? -Munuaiskivi.
-Viedään sinut klinikalle. -Ei tarvitse...
Ota toiselta puolelta kiinni.
Pärjään kyllä!
-Tulehan. -Ottakaa koirani.
Vanheneminen on perseestä.
-Et sinä vanha ole. 60-vuotias? -63. Viides munuaiskivi.
-Ehkä tämä lähtee nopeasti. -Ehkä ennen kolonoskopiaani.
-Sitä ei kannata missata. -Miksette keksi muuta tähystyskeinoa?
En halua loukata, mutta sinä...
-Mikä sinun PSA-arvosi on? -1,2.
-Millainen on kolesterolisi? -Huono.
-Millainen lääkäri olet? -Selkäkirurgi.
Milloin sinut pakotetaan lopettamaan?
No niin. Vauhtia, Joe. Talla pohjaan.
Hei. Tule, Beth. Mennään sisälle.
Tulee kylmä.
-Sinulle on paikka katettuna. -Beth, sinun pitäisi syödä.
Freeway tulee takaisin.
Sillä on mikrosiru ja panta.
Radiossa ei puhuta muusta. Ihmiset eivät kuule musiikkia.
Olemme tehneet kaikkemme. Joku löytää sen.
Puhutaanpa huomisesta. Ensimmäinen asiakas on kello 11.
Bryan aloittaa puoliltapäivin. Beth, Bryan ja minä lähdemme 6.30.
-Penny, Carmen vie teidät myöhemmin. -Minä en lähde täältä.
-Mitä? Et voi huhuilla häntä enempää. -Minä jaksaisin vielä päivän.
-Emme jätä Bethiä yksin. -Emme jätäkään.
Hienoa, jos voitte jäädä.
Nätisti tehty. Mutta elämä jatkuu.
Bryanilla ja minulla on velvollisuutemme.
Yritän olla realistinen. Olenko siksi tunteeton moukka?
-Lähtisitkö, jos minä olisin hukassa? -Naurettava kysymys.
-Lähtisitkö? -En edes suostu vastaamaan.
-Beth, teet joka asiasta kriisin. -Et tajua tätä lainkaan.
-Mitä? Kukaan ihminen ei ole hukassa. -Rakkaus on rakkautta.
Vaikka kyseessä olisi koira.
Tiedän, rakastat sitä. Välität siitä enemmän kuin minusta.
Jessus, Joseph. Tässä ei ole kyse sinusta.
Kun pelastin Freewayn, lupasin pitää siitä huolta.
Se oli jo kärsinyt riittävästi. Nyt tuotin sille pettymyksen.
-Miten muka? -Annoin sinun viedä sen lenkille.
Olen käynyt sen kanssa lenkillä moneen kertaan.
Tiedän. Korttelin ympäri hihnassa. Puhuessasi puhelimessa.
-Se on meidän koiramme. -Et kiinnitä siihen huomiota.
Tunnet potilaasi paremmin kuin perheenjäsenesi.
En aio keskustella tästä.
Minulla olisi ollut pilli mukanani, ja se olisi palannut luokseni.
Nyt se saattaa olla jossain tuskissaan, ehkä kuollut.
Ei se ole kuollut. Freeway elää.
-Mitä? -Mitä sanoit?
-Olen varma, että se on elossa. -Olet varma?
En ole kertonut, mutta löydän asioita.
-Millaisia asioita? -Kadonneita.
-Oletko joku etsivä? -Isoisoäitini oli Madame Luminitsa.
-Olen romani. -Mustalainen?
Äidin puolelta. Isäni on joogi. Sukuni naisilla on lahja.
Näemme asioita.
Gadjet eivät koskaan tahdo uskoa sitä. Voin auttaa teitä.
-Gadjet? -Miten?
Kun huomasin Djangon olevan henkikumppanini-
-eläinmaailma aukesi minulle.
-Toisin kuin vihannesmaailma vai? -Kuka Django?
Carmenin koira. Se oli 24-vuotias.
Silloin lahjani puhkesi kukkaan.
Kolmas silmäni avautui. Tunsin, mitä Django tunsi.
Matkustin ympäri maailman ja näin sen silmin.
-Mitä se näki? -Sillä oli yhteys pranaan.
-Ai, pranaan... -Joseph, älä ole noin yksiulotteinen.
Anteeksi, elän tässä ulottuvuudessa.
-Näetkö Freewayn? -Beth, oletko tosissasi?
-Näetkö, mitä se näkee? -Näen.
-Mitä näet? -Puita.
Ja vajan, jossa on rakennustarpeita. Ja vuoria.
Tarkka kuvaus.
Näen punatukkaisen naisen.
Freeway näkee punatukkaisen naisen?
Nainen ehkä ruokki sitä.
Mitä teemme?
Menkää nukkumaan.
Suljetko tällä illalta?
Aamulla näen selvemmin. Tarvitsen lepoa. Niin tekin.
Odottakaa.
Kuinka kauan odotamme?
Tässä on Freewayn karvoja.
Pidä ne lähellä sydäntäsi.
-Freeway aistii huolemme. -Nukummeko näiden kanssa?
-Saisinko omani pussiin? -Tietysti.
Carmen, miksi herätät hänen toiveensa?
-Mustalaistemppu. Lähdetkö aamulla? -Pakko, jäisin jos voisin.
-Violet odottaa. -Ei, minulla on potilaita.
"Ne, jotka eivät työnnä vaunuja liejusta, ovat itse liejua."
Kiitos. Oikein ymmärtäväistä.
Hyvästi.
-Beth, mitä teet? -Etsin yökiikareita.
-Ne ovat varmaan yhä täällä. -Lepäisit nyt. Ota rauhoittavaa.
Onko mahdotonta, että Carmen tietäisi jotain?
Freewaystä? Tuskin. Ellei hän kaapannut sitä.
Hän antoi minulle toivoa. Minä en usko tietäväni kaikkea itse.
Mitä? Miksi käännyt minua vastaan?
Elämässä tulee hetkiä, jolloin ihminen voi tehdä pahasti väärin.
-Unohdin pillin. -En tarkoita sitä.
Tämä on sinulle raskasta aikaa, meille molemmille.
-Nainen kohtaa fyysisiä muutoksia. -Kerro minulle naisena olemisesta.
Luulen, että vihasi ei johdu minusta vaan hormoneista.
Ei. Kyse ei ole vaihdevuosista vaan sinusta.
Sukuni miehillä on lahja.
He löytävät asioita, joita muut eivät löydä, Gadje.
Gadje...
Joseph, jään auttamaan etsinnöissä.
Leonard tuuraa minua. Soitellaan.
-Isä. -Grace, yllätit minut.
-Miten niin? -Kello on viisi aamulla.
-Ai niin, laskin väärin. Nuku vaan. -Ei, olin hereillä.
-Kerro Bora Borasta. -Upea paikka.
Käykää täällä joskus. Puhumme vieläkin häistä.
Et halunnut Freewaytä mukaan seremoniaan, mutta se oli söpöä.
-Miten äiti jakselee? -Hyvin.
Niinkö? Eikö hän ole maassa?
Hän on helpottunut.
-Milloin palaatte? -Myöhemmin.
-Menemme syömään. -Soita äidille aamulla.
Anna Freewaylle lohta, se ansaitsee sen.
Selvän teki. Pitäkää hauskaa.
-Okei, rakastan sinua. -Samoin, heippa.
Haloo? Niin arvelinkin.
Kiitos. Hyvä. Näin mielessäni vesiputouksen.
Vaeltaja näki koiran putouksilla.
-Jäit eri syystä kuin luulet. -Jäin etsimään koiraa.
Hyvä. Russell tarvitsee apua punatukkaisen naisen löytämiseksi.
-Minunko pitäisi löytää hänet? -Siihen tarvitaan teitä molempia.
-Selvä. Mistä etsimme? -Näen vihreän talon.
Ei, keltaisen. Se sijaitsee tiellä, joka on nimetty puun mukaan.
-Minä suuntaan putouksille. -Minä tulen mukaan.
Ei, tule sinä minun kanssani.
Minä voin mennä Bethin kanssa. Tai Russellin.
Voin mennä yksin.
Hei, Joseph.
Freeway!
En ymmärrä, mikset puhu minulle. Palasin takiasi.
Ymmärrän Freewayn etsimisen, mutta Carmenin touhu on voodoota.
Mutta jos tulet iloiseksi etsimisestä, haluan tukea sinua.
-Voimmeko olla puhumatta? -Ei minun tarvitse puhua.
On hyvä, että ihmiset hoitavat ongelmansa hiljaisuudessa.
Siloittelevat rakkauden rypyt.
-Grace soitti. -Milloin?
-Aamulla. Olit nukkumassa. -Ethän sanonut Freewaystä?
-Mitä hän sanoi? -Heillä on ihanaa.
-Mitään muuta? -Kyseli vointiasi?
-Anteeksi. -Hei!
Satuitko näkemään tuolla koiraa?
-Tällaista? -Mahdollisesti.
-Minne tämä polku menee? -Se tekee lenkin Purgatorylla.
-Millainen lenkki se on? -Hurja.
-Menevätköhän he naimisiin? -Ehkä.
-Sinä vedät varmaan miehiä puoleesi. -Parveilevat kuin kärpäset.
Olen intohimoinen nainen. On vaikea löytää sopivaa miestä.
-Kaltaisillamme on rankkaa. -Yksi oli, mutta hän oli voro.
Perheeni ei suvaitse sellaista. Se ei ole kunnon työtä.
Russell on iloinen mies. Pysyykö hän vauhdissasi?
Miksi muuten hän olisi niin iloinen?
-Vastaanko minä? -Vastaan kyllä.
-Mitä teette? -Olemme matkalla Purgatoryyn.
-Missä se on? -Bear Creekin yläpuolella.
Näimme miehen, joka oli nähnyt koiran.
Kuulostat sairaalta. Saanko puhua Bethin kanssa?
Beth, Penny soittaa.
-Hei, Penny. -Hän kuulostaa kamalalta.
-Älä tapa häntä. -Missä olette?
Olen köysiradan alla. Carmen näki näyn käymälöistä.
-Eiköhän hän palaa. -Soitan tunnin päästä.
Älä juo noin nopeasti. Juot liikaa.
-Oikeasti. -Ole varovainen.
Mahtavaa. Tämä on kuin kyttäyskeikka.
Olen kitisevä ukko ja sinä luulet tietäväsi kaiken.
-Ja vanhus ei pidä nuoremmasta? -Kunnes pelastat henkeni.
Carmen puhui keltaisesta tai vihreästä talosta. Hän oli epävarma.
Ehkä hän onkin vain mustalainen?
-Huijaako hän? -Kaunis nainen voi tehdä mitä vaan.
Haloo? Carmen!
En ole varma talon väristä. Näen sinistä.
-Sininen, selvä. -Älkää luovuttako.
Haloo, Carmen? Nyt hän puhuukin sinisestä.
Selvä.
Ehkä olisi pitänyt mennä toista polkua.
Sitä, joka meni rinnettä ylös? Joutuisimme nukkumaan täällä.
Mutta emme tiedä, missä olemme. Pitäisikö mennä takaisin?
Olemme olleet täällä jo viisi tuntia.
Kello on melkein neljä.
-Tiedän, tulee pimeä. -Seuraamme puroa, se kulkee alas.
Pitää soittaa. Ja sanoa, että olemme hukassa.
Katso tuonne! Mount Wilson.
Mitä sitten? Se näkyy Utahiin asti.
Hitto, akku on ihan lopussa. Toimi, toimi...
-Mitä aiot sanoa? -Että lähettävät etsintäpartion.
Noloa. Panikoit.
Penny! Luojan kiitos, tämä toimii.
-Missä olette? -Taisimme eksyä.
Penny? Voi ei!
Beth? Hän on eksynyt.
Akku tyhjeni. Laita omasi päälle.
-Hitto. -Voi ei, unohdin sammuttaa sen.
-Niin? -Joseph, mitä tapahtui?
Älä panikoi. Mount Wilson on vasemmalla, lähdimme Bear Creekiltä.
Olemme siis niiden välissä. Penny?
Joseph? Joseph!
Hitto!
Panikoit.
Miten hän soittikin juuri silloin, kun puhuimme hänestä? Outoa.
-Hei, mitä kuuluu? -Lähettikö Hector teidät?
Ei, kadotimme koiramme. Olet kai nähnyt sen?
Blue, rauhoitu.
Olen nähnyt tämän kuvan, mutten itse koiraa.
Oletteko kuulleet Christus Bonheuristä?
-Isäsi on hurmaava. Ota mallia. -Selvä, rouva.
Näin heti, että olette isä ja poika.
-Christus... -Bonheur. Oikea hullu.
Hänellä on aina ympärillään kulkukoiria.
Näin hänet poikkeuksellisesti kaupungilla.
-Mistä hänet voisi löytää, rouva? -Hänellä on maja kauempana.
North Forkista Rattlesnake Trailille.
-17 Heifersin takana? -Tiedän, missä se on.
-Kiitoksia paljon. -Kiitos, rouva.
-Älkää ajako Squirrel Headiin asti. -Selvä.
-Osaat olla lumoava, Russell. -Aloin yhtäkkiä puhua murtaen.
-Oletko kuullut samentumista? -Silmässä?
En tiennyt niistä, mutta nyt minulla on sellaisia.
Vanhemmille tulee niitä. Aivosi tottuvat niihin.
Tämä ei ole välttämättä hyvä idea.
Olisimme voineet pyytää apulaissheriffiä.
Ei, puhumme Christukselle kuin mies miehelle.
Vai kuin mies hullulle?
Kokemukseni mukaan useimmat eivät halua ongelmia.
-Christukselle varmaan kelpaa seura. -Ehkä.
Isäni jätti meidät oppilaansa tähden. Ei tehnyt hyväksemme mitään.
Ja hän on etiikan professori. Ilman Josephia en olisi opiskellut.
Varmaan toivot, että olisin rikas.
En, kunhan tienaisit elantosi. Äiti on tehnyt kovasti töitä.
Entä jos pubinne ei tuota? Kuka haluaa lämmintä olutta?
Rakastan äitiäsi, huolehdin hänestä. Aina minä töitä saan.
Pubimme pärjää kyllä, mutta sinun ei ole sijoitettava siihen.
Uskon, että sijoittajat tulevat nettoamaan.
-Koska kaikki on mahdollista vai? -Se on mottoni.
Käärme!
Se on lähdössä. Älä suututa sitä.
Sinun on rentouduttava.
-Meillä ei ole lamppua, ei mitään. -Lähtiessämme oli aurinkoista.
-Meidän piti olla vain pari tuntia. -Ai niin, minun vikanihan tämä on.
Etkö voi koskaan myöntää virheitäsi? Taitaa olla geneettisesti mahdotonta.
-En ole kuin isäni. -Myönnä yksikin virheesi.
En ajattele asioita virheinä. Kannan vastuun teoistani, olen lääkäri.
Ai niin, unohdin. Olet lääkäri.
Tätä taas. "Lääkärit luulevat olevansa jumalia."
-Täyttä paskaa! -Lääkärit vai?
-Ei, puhun sinusta.
Onko työni koskaan mennyt perheeni edelle?
Hyvä on, joskus.
Kun olen operoinut jonkun selkärankaa-
-olen asettanut työni etusijalle.
-Tytöt eivät ole valittaneet. -Olemmeko asuneet samassa talossa?
-Näetkö Freewaytä? -En.
Koirat tulevat tänne!
Nouse hiljaa ylös. Älä liiku liian nopeasti.
Terve, kuomat.
Mikä kaunotar...
-Hiljaa! -Herra Bonheur, olen Bryan.
Emme tahdo häiritä. Etsimme koiraamme.
-Nämä ovat minun. -Komeita ovatkin.
-Ehkä omamme tuli tänne... -Ei tullut.
Tiesimme tungettelevamme, joten toimme sinulle jotain.
Jos vaikka näyttäisit meille paikkoja.
Useimmat pitävät skottilaisesta viskistä.
-Pois maaltani. -Se ei ole yksimaltaista.
Toiset juovat sitä todistellakseen, keitä ovat. Teidän ei tarvitse.
Hiljaa!
Helvettiin täältä.
Paikallasi, paskapää. Tai haen haulikkoni.
Sitten kaivan esiin Glockini.
-Freeway! -Irti minusta!
Freeway!
Hitto.
Pubiini on pääsy kielletty haisevilta riitapukareilta.
Pysy kaukana pubistani, jos tulet joskus Omahaan.
-En voi olla lähelläsi kauempaa. -Hiljaa!
Russell! Mennään!
Hitto, Russell! Oletko kunnossa?
-Vie minut suihkuun. -Mennään.
-Uskoisitko, että kävin Harvardin? -Aina siitä pitää mainita.
-Katso! -Hyvä tavaton.
-Pässejä. Voivat olla ilkeitä. -Eivätkö nuo ole vuohia?
-Purevatko ne? -Ei, puskevat.
-Voi luoja. -Koirat osaavat komentaa niitä.
-Niinkö? -Minä säikytän ne tiehensä.
-Nytkö? -Mene piiloon.
-Ole varovainen! -Hoidan tilanteen.
Pois! Menkää!
Perääntykää! Takaisin kavereiden luo!
-Lauman! -Takaisin lauman luo!
-Poistuvatko ne? -Eivät vielä.
Kulta, onnistuitko?
Hitto, ei!
-Herran kiitos, olette kunnossa. -Tietysti.
-Hei, kulta. -Mitä tapahtui?
-Pitkä tarina. Mikä hätänä? -Beth ja Joseph ovat kateissa.
He ovat varmasti kunnossa. Kuten tämäkin kaksikko.
Heillä on kylmä, mutta he palaavat pian.
-Tein keittoa. Sisään. -Kiitos.
Tule! Mennään takaisin ylös! Pässit jäivät jo kauas.
Hyvä on. Varo, mihin astut.
Hidasta vähän! En halua kadottaa sinua.
-Suunnataan ylös polulle! -Selvä.
Odota, ota oksasta kiinni.
-Tuosta! -Selvä...
Voi luoja. Joseph, oletko kunnossa?
Missä olet?
Joseph, olen tulossa!
Joe! Olen tulossa!
Mikä hätänä? Kerro!
Olkapääni. Laita se paikoilleen.
-Paikoilleen? -Se on sijoiltaan.
-Laita olkaluuni paikoilleen. -En voi tehdä sellaista.
Se on tehtävä, ennen kuin lihakset kiristyvät.
Entä kätesi? Entä jos et voi enää leikata sillä?
-Kulta. -Pystyt siihen. Tottelet minua.
-Nosta minut istumaan. -Varovasti.
Nyt sinun on väännettävä tätä kättä.
-Oletko varma? -Ole tarkkana. Autan sinua.
Pidä toista kättä tuossa.
Nosta toisella kädellä käsivarteni oikeaan kulmaan.
Älä välitä minusta, huudanpa miten paljon tahansa.
-En saa välittää huudosta? -Niin.
Anna mennä.
Lopeta! Tapat minut!
-Käskin olla välittämättä huudostani! -Silloinkin, kun käsket lopettaa?
-Jatka vain. -Hyvä on!
No niin!
Sain sen.
Työnnä käsivarttani nyt kylkeäni vasten.
-Selvä. -Hyvä, hyvä.
-Hyvin meni. -Onko se paikoillaan?
-Ei, nyt tulee vaikein vaihe. -Eikö tuo jo ollut?
Ota ranteestani kiinni ja kierrä vartaloani.
Odota. Tällä kertaa ilmoitat, kun pitää lopettaa?
-Juuri niin. -Selvä, ymmärrän.
-No niin. -Seis!
Nyt laitat olkani takaisin kuoppaansa.
-Mitä siis...? -Hyvä tyttö.
-Kerro vain, mitä teen. -Paina koko painollasi...
...kyynärtaivettani ja nojaa minuun.
Koko voimallasi sitten. Pystyt siihen!
Nojaa. Nojaa vain.
Onnistuinko, Joe? Siinäkö se?
Kulta, onnistuinko?
Joe? Kulta? Voi ei...
Joe?
-Miten jakselet? -Hyvin.
-Niinkö? -Toki.
-Onko kylmä? -Ei. Olen kunnossa.
-Oletko huolissasi? -Vähän.
-Entä sinä? -Olen lääkäri.
Onko tuolla talo?
On.
-Haloo? -Huhuu! Näyttää kivalta.
Näyttää hyvältä paikalta.
Haloo! Apua!
-Pitäisikö minun? -Kyllä.
No niin, kulta. Tämä on isompi kivi.
-Pysy kaukana. -Tuskin sieltä sirpaleita lentää.
-Kappas! -Uskomatonta.
En pysty rikkomaan lasia!
-Tämä on kai karkaistua lasia. -Kaikki lasit täällä vai?
-Odotas. Pitäisikö minun kokeilla? -Ole varovainen.
Täältä pesee.
-Haloo? -Varo kättäsi.
Voi, kulta. Oletko kunnossa?
Onnistuimme.
Varovasti.
Ei mitään.
-Pidän heidän viinistään. -Aika hyvää.
Pidetään etiketti tallessa.
-Herkullista. En ole syönyt näitä. -Olethan.
-En muista. -Koska olet sokissa.
Voi ei!
Laske aseesi.
Arvelinkin löytäväni teidät täältä. Koko piirikunta etsii teitä.
-Miten löysitte meidät? -Hiljainen varashälytin.
Päästäkää minutt.
Täällä ovat! Hyvältä näyttää.
Oletteko kunnossa? Kunnossa ovat. Täytyy mennä. Säikäytitte meidät!
Ei, älä koske häneen. Hän kaatui ja loukkasi olkansa.
Kas näin...
-Köyhiä ritareita. -Niin.
-Irti! -Ravintoa tarvitaan.
-Ja kolesterolilääkkeitä. -Älä viitsi, syökäähän.
Viimeinen päivä... Teille.
-Kulta, meidän on palattava. -Olette jo auttaneet kyllin.
-Meidän on pakko palata. -Löydämme Freewayn tänään.
-Ehkä. -Olet löytänyt sen ennenkin.
Mutta eilinen myrsky oli kamala.
Mikä on suunnitelma, Carmen?
Vain yksi uusi näky.
Kun laitoin pekonit pannulle, näin Freewayn Lawsons's Hillillä.
Älä viitsi jauhaa. Näkysi aiheuttivat pelkkää harmia.
Joseph loukkaantui. Bryan ja Russell riskeerasivat-
-henkensä jonkun punatukkaisen naisen tähden.
-Et ole tiennyt mitään. -Freeway on tuolla jossain.
Onko tämä joku temppu? Manipuloit haavoittuvaisia.
-Hän yrittää auttaa. -Älä puolustele. On keskityttävä.
Kun menetät toivosi, et voi saada koiraasi enää takaisin.
-Toivoa on oltava. -Muuta ei ole.
Freeway tahtoo löytää sinut yhtä kovasti kuin sinä sen.
-Toivottavasti se on meitä parempi. -Emme saa luopua toivosta.
Hei, haloo? Carol.
Ei, sitä ei ole löytynyt.
Missä? Huoltoasemalla?
-Se on lähellä Pioneer Turnia. -Voi luoja.
-Hetki sitten? -Näitkö tämän paistinpannulla?
Olet melkoinen tapaus.
Kadotin yhdet hienot lukulasit, voisitko etsiä leivästä?
-Pillit esiin! -Kiitos, Carol.
Voi, Carmen. Anteeksi.
Mennään Pioneer Turnille.
Anteeksi. Töyssyjä.
Äiti soitti eilen illalla.
Soitan hänelle tänään. Puhuiko hän häistä?
Kehui hienoiksi.
-Sai kihdin ruoasta. -Äitisi tapaista.
-Hän on isoäitisi. -Meissä kaikissa on pimeä puoli.
Joseph, sinun vuorosi käydä Phoenixissa.
-Eikö häitä lasketa? -Ei, laitoit hänet meidän pöytäämme.
Hän kysyi Numendralta edellisestä elämästään.
-Tulen kanssasi ensi kerralla. -Kiitos.
Russell pärjää hankalien ihmisten kanssa.
Huomasin. Hän on peloton kaveri.
-Ei onnistanut. -Tuletko kanssani?
-Miten voit viiltää toisen selkää? -He nukkuvat.
-Siihen tarvitaan munaa. -Siihen kouluttaudutaan.
Mutta onhan minulla munaa.
-Kauanko se kesti? -Neljä vuotta opintoja.
Viisi vuotta harjoittelijana, kaksi vuotta apurahalla.
-11 vuotta? -Collegen jälkeen.
Milloin sinua alettiin kutsua tohtoriksi?
Kymmenen vuotta sitten, opintojen jälkeen.
Minun pitäisi kutsua sinua tohtoriksi.
En tahtoisi jättää Bethiä tänne yksin.
Käskin tulla kotiin pariksi päiväksi ja palata takaisin.
Hän pelkää etsintöjen päättyvän, jos hän lähtee.
Kyllä joku löytää Freewayn.
Palaan kanssanne huomenna.
Hei, kulta. Juomme kahvia.
-Carmen käskee olla luovuttamatta. -Laitan kaiuttimen päälle.
Freeway tahtoo kuulla tutun äänen.
Mitä, älä naura!
Selvä...
-Carmen aistii koripallokentän. -Selvä.
Kaupungissa on kaksi kenttää. Menkää te toiselle.
Selvä, menemme sinne.
Se on ollut poissa kaksi päivää...
Tiedän, teillä on muuta tekemistä.
-Kiitos kuitenkin. -Mukavaa piknikkiä.
Freeway! Tule tänne!
-En enää edes muista häitä. -Kaikilla oli ihanaa.
Etenkin äidilläni, joka sai kihdin.
-Muistat kai, miltä Grace näytti? -Niin, ja Ellie...
Perheessä on taas yksi lääkäri.
Ethan pitäisi serkusta.
Käskin Gracen lopettaa pillereiden syömisen.
Anteeksi, että unohdin pillin.
-En minä siitä... -Tiedän.
Yritän olla parempi.
En välttämättä erilainen. Se ei ehkä enää onnistu.
Yritän rauhoittua.
Et voi sille mitään. On järkyttävää huomata se.
-Mikä? -Ettemme ole nuoria.
Voi luoja. Oletko huomannut, minkä ikäisiä kuolinilmoituksissa on?
-Ei siinä ole mitään hauskaa. -Onhan.
Voisimme sijoittaa siihen pubiin.
Ajattelin samaa. Alan pitää siitä.
En ala silti juoda lämmintä olutta.
-Tänne, Freeway! -Tule tänne!
-Varovasti! -Olen kunnossa!
Minua pelotti eilen kamalasti.
-Kaikki rakkaani olivat myrskyssä. -Kaikki selvisivät.
En päästä sinua enää näköpiiristäni.
Koeta tottua siihen.
-Sinusta tulisi hyvä aviomies. -Sinulleko?
Ei, ei minulle. Siitä ei tulisi mitään.
Häät olisivat oudot, mutta hauskat.
Joutuisimme vahtimaan isääni äitisi lähellä.
Äidilleni ei kelpaisi mikään, mutta Russell hurmaisi hänet.
Seksi olisi mieletöntä.
Sinulla ei olisi vaikeuksia pysyä vauhdissani.
Sinulla on hyvät kädet. Tahtoisin ahmia sinut.
Kuulostaa hyvältä. Mikä olisi ongelma?
Veisit minut sairaalamaailmaan. Tutustuisin oppineisiin ystäviisi-
-joiden mielestä annoit kullisi tehdä valinnan.
Tietäisin, mitä he ajattelevat. Mutta se ei häiritsisi minua.
Mutta en tahtoisi olla väärässä paikassa.
Joutuisimme epäsopuun. Siitä seuraisi katastrofi.
Kerro siitä seksistä.
Mitä?
Näky?
Jos toinen sattuisi kuolemaan, tahtoisin, että kaikki olisi sanottu.
En tahdo saada sydänkohtausta ja ajatella, että unohdin jotain.
-Anna tulla. -Hyvä on.
Tytöt olivat onnekkaita saadessaan sinut äidikseen.
Käyt silloin tällöin hermoilleni-
-mutta olen aina rakastanut sinua valtavasti.
Sinun vuorosi.
Hei. Teimme päätöksen.
Tämä on hullua. Olemme seuranneet näkyjä kolmen päivän ajan.
Muutakaan ei ollut.
Minuakin väsyttää tämä.
Haloo?
Selvä.
Carmen näki taas näyn. Jäätelökioskin ja kirkon välissä.
-Voimmeko...? -Mennään.
Uskoin sen olevan täällä.
Mikä koira menisi illalla kirkkoon?
-Minne hän meni? -Livahti ennen kuin heräsin.
-Hän vei autosi? -Varasti sen.
Älä sure. Ei hän pitkälle pötki. Minulla on hänen lippunsa.
-Bryan tulee. -Kulta, ehdit!
Hei, Bryan.
-Kas. -Hänellä on koira!
-Voi taivas! -En ollut varma, ehtisinkö.
Olet onnekas koira.
-Kiitos, Carmen. -Jatkan etsintöjä.
Anteeksi, minun piti päästä Norwoodiin.
Tämä olisi ollut sen viimeinen päivä.
Se odotti kuin odottikin miestä. Mutta se on sinun koirasi.
Sillä ei ole nimeä. Miten olisi Django junior?
Kutsun sitä tohtoriksi.
Tulee olemaan vähän töyssyistä.
En anna tätä koskaan anteeksi.
Tuolla se on! Freeway! Näen sen!
Näet sen? Mitä teet?
Kerron heille! Eivät he käännä konetta ympäri!
Joseph, minä näin sen.
-Näitkö Freewayn? -Näit Freewayn?
Voi ei!
Törmäämme maahan!
-Hyvä suunnitelma. -Kolmosella. Yksi, kaksi...
Voi ei, apua!
Minä autan!
Kaappaus!
-Mitä siellä tapahtuu? -Ystävälleni sattui jotain?
Hiljaa!
En tiedä, umpisuoli?
-Kuolemmeko me? -Emme, täällä on sairastapaus.
-Mies on saatava heti sairaalaan. -Oletteko lääkäri?
Katso alas, varovasti.
Tule varovasti. Hengitä syvään.
Kas noin. Kiitos.
Mennään.
Käsi ympärille.
-Mikä hätänä? -Tuon umpisuoli kai puhkesi.
Luulin niin, mutta taitaa ollakin munuaiskivi.
-Oletko lääkäri? Sattuuko? -Epäilemättä.
Tunnen tuskasi. Mennäänpä.
Varohan päätäsi.
Mitä me nyt teemme?
Tuolla! Tuolla näin sen!
-Seis! -Beth, älä!
-Freeway! -Tule!
-Tänne, Freeway! -Freeway!
-Freeway? -Tänne!
-Tuolla! -Kiitos, sheriffi.
Kukaan ei saa tietää tästä.
Carmen, odota!
-Carmen! -Bryan!
-Tule, Freeway. -Freeway!
Näetkö sitä?
Freeway!
Freeway.
Voi sinua.
Freeway, sinä palasit!
Luojan kiitos.
-Gracie? -Oletteko yhä vuorilla?
Meillä on niin hauskaa täällä.
Kiva, että jäitte lomailemaan.
Meillä on mahtavaa. Ihanaa olla naimisissa.
-Miten Freeway voi? -Hyvin.
Palasit! Tiesin sen.
Beth, olen iloinen puolestasi.
Suomennos: Sonja Lahdenranta www.sdimedia.com